Der kommer nogen, far.
Tja, lad dem komme.
Det gør vel ikke noget, at jeg skyder genvej?
- Det gør det vel ikke. - Jeg skal nordpå.
Jeg havde ikke ventet at se hegn her.
Davs med dig.
- Du holdt nok øje med mig, hva'? - Ja.
Jeg kan lide, når en mand holder øje med tingene.
Han skal nok blive til noget.
Det er længe siden, jeg har set en jerseyko.
Du får mange flere at se. Jersey, holstenere...
...og lignende.
- Vil du have lidt vand? - Tak.
Du er da lidt nervøs hva'?
Joey...
- Du ved da, man ikke sigter på folk. - Jeg sigtede ikke på nogen, mor.
Der tog du godt nok fusen på mig.
Jeg ville bare vise dig min riffel.
Du kan garanteret skyde.
- Ikke? - Lidt.
Dine venner synes at være lidt sent på den.
Hvad er Ryker-drengene nu ude på?
- Rykers? - Nemlig.
Jeg kunne ikke skelne en Ryker fra din jerseyko.
Glem ikke at lukke leddet, når du går.
Er du rar at sænke riflen? Så går jeg.
Hvad forskel gør det? Du går alligevel.
Jeg vil godt have, at beslutningen er min.
Dav, Starrett.
Venter du ballade?
Jeg er ikke ud på ballade. Jeg kommer med en besked.
Jeg fik kontrakten på kvæg i reservatet.
- Kræver det så mange at sige det? - Det her er alvor.
- Så pas dit eget. - Det er præcis, hvad jeg gør.
Jeg får brug for hele mit område.
Nu er jeg advaret. Fjern dig fra min jord.
Din jord?
Du skal være væk, før sneen kommer.
- Og hvis jeg ikke er det? - Du og de andre nybyggere...
- Landmænd, mener du. - Jeg kunne varpe hele flokken ud nu.
Hør så her. Den tid er forbi, hvor man fik folk væk med våben.
- De er ved at bygge et fængsel... - Det rækker, Joe.
Hvem er du, fremmede?
En ven af familien Starrett.
Du kan ikke påstå, du ikke blev advaret, Starrett.
Du har sagt dit. Fjern dig så fra min jord.
Middagen er lige straks færdig, Joe. Det varer ikke længe.
Vent lige lidt. Jeg...
Jeg kunne sværge på... Vent et øjeblik.
Jeg tager det i mig igen.
Se her. Den er ikke engang ladt.
- Er den ikke? - Nej. Det er Joey alt for lille til.
Den er hans.
Det var som pokker.
Jeg hedder Joe Starrett. Og det er Joey.
Du hørte, hvad min lille kone sagde. Kom med ind. Jeg er sulten.
- Kald mig Shane. - Jeg er nok lidt let at skræmme.
Dav, Joe.
Det her er ikke meget at snakke om, men min kone kan lave mad!
Det varer ikke så længe. Du kan vaske dig her.
Det er Rykers jord, alt det derovre.
Han tror, hele verden er hans.
De gamle i gårde kan ikke se det, -
- men man kan ikke have løsgående kvæg.
Det fylder for meget, og resultatet er for magert.
Kvæget er ikke godt. Det er lutter horn og knogler.
Kødkvæg, der er hegnet inde og velnæret, er lige sagen.
Man skal finde sig et sted og få sig noget jord, sin egen jord.
En landmand kan kun have lidt kvæg, men han kan dyrke korn.
Og med en have, lidt svin og mælk, skal det nok gå.
Vi klarer os da, ikke, Marian?
Selvfølgelig.
Det er den tossede kalv igen. Joey, jag hende væk.
Joey! Af sted med dig.
Glem ikke at lukke leddet.
Joey!
Kom så!
Jeg spørger ikke, hvor du skal hen.
Et eller andet sted. Et sted, jeg aldrig har været.
- Jeg kommer kun herfra i en kasse. - Hvad mener du, far?
At de må skyde mig og bære mig væk.
- Gid du ikke ville sige sådan. - Det passer jo!
Du elsker det her. Vi har jo slået rod.
- Jo, men gid du ville lade være. - Vores første hjem.
- Hvad mente du med... - Stille. Mændene skal snakke.
Der er bare det, at her er mere arbejde, end jeg kan klare.
Hvis jeg kunne hyre en, der...
Jeg havde en, men ham bankede Ryker-brødrene.
Så han stak af og forbandede mig.
De slog hans tænder ud.
Klar til tærte?
Hvis ingen anden vil have den sidste kiks, må jeg vel.
- Vi flotter os nok. - Hvordan, far?
Fine tallerkner og ekstragaffel.
Hvad med mig, mor?
- Hvad er der, Marian? - lkke noget.
Det var en flot middag, mrs. Starrett.
Tillader De?
Hvor skal mr. Shane hen? Han har ikke engang sagt farvel.
Han går ikke, Joey. lkke uden den der.
Jeg går ud til ham.
- Tilbød du, at han kunne overnatte? - Det gør jeg nu.
Det var som pokker. Kom engang.
Hvorfor spænder du ikke hestene for?
Jeg har kæmpet med den stub i snart to år.
Hvis jeg bruger hestene, har den besejret os.
Nogle gange er det kun ens sved og muskler, der gælder.
Klar?
Bare de ville give mig nogle kugler.
- Godmorgen, Joey. - Hvordan vidste De, det var mig?
Jeg regnede ikke med, at koen kunne håndtere slåen.
- Hvorfor så tidligt oppe? - De skal blive til morgenmad.
Jaså? Tak for det.
- Hvor skal De så hen? - Hvor synes du, Joey?
Jeg ville ønske, De blev her.
- Ville De så lære mig at skyde? - Det vil du godt lære?
Far vil også godt have, De bliver. Det sagde han til mor.
Han sagde, De ikke skulle udkæmpe hans kampe for ham.
De skulle bare hjælpe med arbejdet.
Men De rejser da ikke, bare fordi her er farligt.
Joey!
Joey, vil du straks komme.
Jeg håber, De vil blive, mr. Shane. Kommer nu, mor.
Luk leddet.
Hvad laver du ude i din natskjorte? lnd og få tøj på.
Hvad med at spænde for og hente hegnstråd hos Grafton's?
- Vi gør, som du vil. - Kom væk fra den seng, Joe.
Den ligger til mig i butikken.
Mens du er der, kan du jo købe dig noget arbejdstøj.
- Hvad skal du have, Joey? - Sodavand!
Du har ikke brug for noget, Joey.
Men pas på. Mine problemer skal ikke blive dine.
Skal De ikke have Deres revolver med?
Jeg vidste ikke, der var vildt i byen, Joey.
Kom så.
Joey, kom her!
- Hvem skyder du på? - Rykers.
- Fik du mange? - En af dem smuttede.
Det går jo ikke.
Far, tror du, Shane gider lære mig at skyde?
Det kan jeg lære dig, når jeg får tid, Joey.
- Skyder du lige så godt som Shane? - Nu har jeg jo ikke set ham skyde.
Men jeg tvivler.
Han havde ikke revolver med. Hvorfor ikke?
Han skal handle i butikken, ikke plyndre den.
Jo, men hvorfor ikke, far? Hvorfor ikke?
- Jeg går jo heller ikke med en. - Men det passer til ham.
- Der kommer nogen, Joe. - Ja, det er Ernie Wright.
Kunne du banke ham, far? Kunne du?
- Kan du ikke andet end spørge? - Jamen kunne du?
Måske.
Men det er der ingen grund til. Shane holder med os.
Dav, Joe.
Hvordan står det til?
- Ikke godt. - Hvad er der los?
Jeg rejser. Og det nytter ikke, du snakker.
- Sig mig, hvad det er. - Min hvede. Rykers har ødelagt den.
Hegnet røg ned, og så kom kvæget. Der er kun stubbe tilbage.
- Hvornår? - l aftes.
Jeg har fået nok. Og prøv ikke at tale mig fra det.
- Jamen, Ernie... - Du skal ikke forsøge.
- Jeg har allerede lyttet for meget. - Så rejs. lngen holder på dig.
Du vil da ikke forlade dit hjem og din jord.
Ernie...
Jeg er kørt ned og dødtræt af at blive tilsvinet af de fyre.
De kalder mig grisefarmer. Og hvad bliver det næste?
Du må ikke give op.
Hør her, lad os alle mødes i aften, så må vi finde på noget.
Jeg ved snart ikke.
Jeg giver besked. Og hvis du taler med Shipstead og Torrey.
Godt. Men hvis vi skal holde møde, -
- skal der mere til, end at du står og stritter med pegefingeren.
GRAFTON'S LANDHANDEL & SALOON
- Kan jeg være til tjeneste? - Det gælder hegnstråd til Starrett.
Jeg har haft noget liggende til ham ganske længe.
- Er du ny? - Ja. Jeg arbejder for Starrett.
- Har du nogle bukser, jeg kan passe? - Arbejdstøj?
Jeg beklæder alle farmerne.
- Gå ind og prøv dem. - Tak.
Will...
Du, Will.
Du er meget tørstig, ikke, Chris?
- Will, hvem passer baren? - Jeg er på vej.
- Hvordan sidder de? - Godt. Hvor meget bliver det?
Lad os se.
Bukserne, en dollar. To skjorter, 60 cent.
Et bælte...
Unge mand, du skylder mig to dollar og 20 cent.
Hvad er der? Du er bleg om næbbet.
Det er længe siden, jeg har købt færdiglavede bukser.
Pengene rækker ikke langt nu for tiden.
Nok en ny knoldesparker.
Jeg syntes nok, her lugtede af grise.
- Ellers noget? - Har du sodavand?
Ja da. Gid flere mænd her ville drikke dem.
- De er inde i baren derinde. - Tak.
Will, lad os slippe for griselugten, hvor vi sidder og drikker.
- Bartender... - Hvad skulle det være?
Har du sodavand?
Fjerner du ham, eller skal jeg?
Lad mig klare ham, Chris.
Hvad skal det være?
Citron, jordbær eller orange, knoldesparker?
Taler du til mig?
Der står jo ingen andre.
Smag på det her.
Og lugt som en mand.
Lugter her ikke bedre nu? Chris har lige desinficeret en knoldesparker.
Slap af.
Jeg spurgte bare om hans sodavand.
Grise og kartofler og så videre.
Hvad for en af kartoffelplukkerne arbejder du for?
Eller har du bare slået dig ned?
Joe Starrett, hvis det ellers vedkommer dig.
Hvis jeg nu får det til at vedkomme mig.
Her er din sodavand.
Forsvind med din sodavand og hold dig væk.
Du skal ikke komme tilbage.
Så du det, Rufe? Chris verfede en knoldesparker ud.
Sådan. Hold de knoldesparkere væk.
Skal jeg varme den?
Jeg bryder mig efterhånden ikke om at ride i mørke.
Vi må håbe, mødet begynder...
- Skal Shane med til mødet? - Mr. Shane. Ja, det går jeg ud fra.
Vi ved jo, hvorfor vi er her.
Rykers flok har været rundt til os alle sammen.
Jeg vil blot sige, at jeg hverken rejser nu eller nogen anden dag.
Vi begynder med dig, Axel. Hvad siger du?
Tja, Joe...
Jeg ved, hvad jeg vil sige. Så begynd med mig.
Vi hører på alle, Ernie. Fortsæt.
De fleste af jer kender ikke Shane.
- Shane, det er Yank Potts. - Davs.
- Fred Lewis. - Vi mødtes i byen.
Ernie Wright og Ed Howells.
- Og Johnson. - Dav, Shane.
- Så l andre på vej? - Næ.
- Vi venter på Torrey. - Hvor vidt vil Ryker gå?
Vi må ikke lyde bange. Det er det, Ryker vil.
Han tror, han kan vifte os væk som en flok høns.
Der kommer Torrey.
- Dav, Reb. - Dav, Yank.
Det var da på tide.
Så er det godt, Yank.
- Også dig. - Rolig nu, Stonewall.
Hils på Shane. Shane arbejder for mig.
Shane? Nå ja...
Jeg hørte om dig hos Grafton.
Fortsæt, Joe.
Altså, Stonewall, det er sådan... Hvis vi ser bort fra Ernie, -
- så er vi enige om at blive her.
Sådan skal det lyde. lngen skal skubbe mig væk.
- L ved vist alle, at jeg bliver. - Det gør jeg også.
Det samme her. l det mindste, til skyderiet begynder.
Vi er kun syv, hvis det udvikler sig.
- Ham. - Så er vi otte.
- Ham kan vi ikke regne med. - Så meget har han da vist.
Var din mund.
Shane kan måske fortælle, hvad det var med ham Chris Calloway.
De taler om Shane.
Hvad var det, Shane?
Det kan han fortælle.
- Lewis så og hørte det. - Han lod Chris tromle sig ned.
Jeg har bedt Shane om at holde sig fra al ballade.
- Lad os læse færdig, Joey. - Det har Shane ikke ladet ham gøre.
Chris brovtede med, at han havde smidt en knoldesparker ud.
Du behøver ikke at gå.
Jeg tænkte, at l kunne tale mere frit, hvis jeg ikke var her.
Det er for sent at læse den færdig.
- Det gjorde han da ikke, vel? - Nu skal du altså gå i seng.
- Alt er, som det skal være. - Shane rejser ikke, vel?
Nej. Se nu at komme i seng.
Og bliv der.
- Shane... - Shane.
- Jeg ved godt, at du ikke er bange. - Det er en lang historie, Joey.
Det tror jeg, vi ved, -
- Shane.
Lad være med at stå der i regnen. De bliver snotforkølet.
Så vi mødes alle på lørdag og tager ind for at hente vores varer.
Det er en god idé. Det giver en vis styrke at være mange.
Jeg behøver ingen livvagt. Jeg tager min .38 og går, når det passer mig.
- Joey... - Ja?
Du må ikke blive for glad for Shane.
Hvorfor ikke?
Det vil jeg ikke have.
- Er der noget galt med ham? - Nej.
- Jamen hvad så, mor? - Han rejser videre en dag.
Og så bliver du ked af det, hvis du er blevet for glad for ham.
Nu må du være fin nok, Marian. Alle venter!
Bare hun ville skynde sig. Jeg kan ikke lide det her.
Op i vognen med dig.
En gift mand må altså vænne sig til at vente på kvinder.
- Skynd dig nu, mor! - Der kommer hun.
Goddag.
Men det kan være ventetiden værd.
Find dig en kvinde, der er værd at vente på.
Vandet er godt.
Tror du, jeg kan blive hurtigt færdig?
Rolig. Vi ventede bare på at se, hvor sød du så ud.
Kom her.
Klar?
Kom så, piger!
- Halløjsa. - Godmorgen.
- Er l klar? - Det tror jeg.
- Davs, Marian. - Hvor er Stonewall?
Han blev tørstig og tog af sted. Der var noget, der hastede.
Jeg er nødt til at blive og passe pigerne.
Farvel!
- Kom så, Red. - Farvel, Marian.
Hvad laver du her, Stonewall? Vi var jo enige om at følges.
Jeg havde noget, jeg skulle ordne. Vi kan ikke få noget at drikke.
Kom ned fra den hest. Du ter dig som en tåbe.
De er en hel flok. Og de har kvinderne med som beskyttelse.
- Er mine krukker her? - Dav, Starrett.
Ser man det...
Hvad bliver det næste?
Susan.
- Har du din mors liste med? - Ja, far.
Hent petroleumsdunken ude i vognen.
Min kone vil have, at vi mødes den 4. juli.
Så holder vi en stor fest, ikke, Marian?
Det er lige, hvad vi trænger til.
- Det er Joe Starretts fødselsdag. - Det må fejres.
- Vi holder et kæmpegilde. - Mr. Grafton...
Har De krudt? Det er til fyrværkeriet.
- Hvad med nogle af de bolsjer? - Det taler vi om senere.
- Hvad får jeg for flasken? - Det sædvanlige.
- Tak. - Gå hen med flasken til Will.
Jeg skal have noget mel og fire pund kaffe.
Joey.
- Jeg går ind med den. - De skal med, Shane.
Tak for det.
Se, hvem der kommer der.
Det er en af de nye. De kalder ham Sodavandsen.
- Hold mig udenfor. - Hvad er der, Pete?
Du kan bare kalde mig overtroisk.
Du hører nok ikke så godt, knoldesparker.
Jeg sagde jo, du skulle holde dig væk. Forsvind så.
Hør her, grisefarmer, gå i sikkerhed inde hos kvinderne og børnene.
Pas nu på, Calloway.
Hørte du? Forsvind, sagde jeg.
Troede du, du skulle ind og drikke sammen med mændene?
To whisky, bartender.
Du gav jo en drink, sidst jeg var her.
Nu vil jeg godt give en.
Du drikker ikke den herinde.
Korrekt.
Lad mig.
- Slip ham. - Lad mig.
På ham, Chris.
Tvær ham ud.
Bank den knoldesparker.
- Gi' ham en, Chris. - Tæv ham.
Knæk ryggen på ham.
Det her er skidt. Det her er skidt.
- Jeg vil derind. - Nej, Stonewall, du bliver her.
Hvis vi blander os, bliver vi fordrevet.
- Kom nu. - På ham, Chris.
Problemet er, at der ikke er en sherif i miles omkreds.
Gi' ham en, Chris.
Slå ham i dørken.
Bank hans hjerne ud.
På ham.
- Ram nu rigtigt. - Bank ham hjem i grisestien.
Forbandede grisefarmer.
Stop så.
Hører l? Stop så.
Afgør det udenfor.
- Det lader til at være overstået. - Vi må hellere se at komme væk.
- L vil måske trække lod... - Tøv en kende, unge mand.
Måske har du en ven her, du ikke kender.
- Jeg kan bruge en mand som dig. - Jeg arbejder for Starrett.
Du hører ikke sammen med en skovl. Hvad hindrer dig i at holde op?
Jeg synes om at arbejde for ham.
- Jeg fordobler din løn. - Ellers tak.
- Hvad leder du efter? - lkke noget.
- Starrett har en køn kone. - Din gamle gris.
- Sådan taler man ikke til mig. - Det gør jeg.
Du fik chancen. lngen generer mine drenge ustraffet.
Vi tvinger dig ud af dalen, Shane.
Du får en gang stryg, bliver redet ud og holder dig væk.
- Kom, Shane. - Gå ud, Joey.
De er for mange, Shane.
Du synes jo ikke, jeg skal stikke af, vel?
Jamen de er for mange, Shane.
Af sted med dig. Kom nu.
- Hold op! - Jeg betaler erstatning.
Jeg vil ikke have flere slagsmål.
- Han er ubevæbnet. - lngen skyder.
Hold op med at blande dig.
Jeg tager mig af ham.
Hold op! Hold så op med at slås.
Hold op.
Hold så op!
Bræk nakken på ham.
- Hvor er Joey? - Far, de slår Shane ihjel.
- De prøver at slå ham ihjel. - Bliv hos din mor.
- Lad være. - Shane er derinde.
Det, Ryker får nu, bør en kvinde ikke se på.
Lad være med at gå derind.
Stop så!
Stop, l fjolser, det rækker. l slår hinanden ihjel.
Starrett, du og Shane forsvinder.
Fornuftigt, Starrett. Du har vundet.
- Forsvind. - Ryker betaler ikke for det her.
Jeg betaler for det, der er ødelagt.
Nej, vi betaler, Shane og jeg.
Morgan, sæt en af drengene på en god hest.
Han får en lang tur. Helt til Cheyenne.
Det er slut med pjatteriet, Grafton.
Når vi slås fremover, er luften mættet med krudtrøg.
- Jeg så det hele, mor. Alt sammen. - Det er ikke et sted for dig.
Heller ikke for dig, Marian.
Jeg var bange, men så kom far og hev fyren op og smed ham på gulvet.
Jeg gjorde ikke ret meget. Det var Shane.
- Hvordan har du det? - Bedre.
Jo, du gjorde. Det var stygt, men l var pragtfulde begge to.
Da stolen ramte dig, Shane, troede jeg, du var færdig.
Det var en pindestol, Joey.
L kunne tæve hvem som helst.
En ting er sikker: Fremover tænker Ryker sig om.
- Tal nu ikke mere om Ryker. - Gid jeg kunne glemme ham.
- Terpentinen gør ondt. - Han siger ikke noget.
Lige meget hvor ondt det gør. Vel, Shane?
Det tror jeg nu, hvis det gjorde ondt nok.
- Det svier rigtig meget. - Gå i seng, Joey.
Det gør faktisk ondt.
- Av! - Hold da op!
- For sidste gang: Gå så i seng. - Det gør jeg også.
Kom så.
- Kommer du og kysser godnat, mor? - Ja.
Dit hoved... Der skal bandage om.
Det er godt nok. Fint. Tak skal du have.
- Ved du hvad, mor? - Hvad?
- Hvad er det, Joey? - Mor...
- Jeg elsker Shane. - Gør du?
Næsten lige så højt som jeg elsker far.
Det er da i orden, ikke?
- Han er et fint menneske. - Han er alle tiders.
Kan du ikke godt lide ham, mor?
Jo, jeg kan også godt lide ham.
Godnat, Joey.
Hvad er der, skat?
Joe...
Hold om mig.
Du skal ikke sige noget. Bare hold godt om mig.
- Godnat, mor. - Godnat, Joey.
- Godnat, far. - Godnat.
Godnat, Shane!
Hvor er Ryker?
Han får sig en lur.
- Han har sendt bud efter mig. - Vil du ikke sidde?
Vi holder fest i dag.
- Hvor er kaffen? - Jeg sætter noget over.
- Hvad sker der? - Meget.
- Rejser l? - Det ser det ud til, ikke?
Du må ikke lade dig narre, Ernie.
Narre?
Prøv at se der. De slog min so ihjel i nat.
De skød løs og råbte om, hvad de ellers ville gøre.
De vækkede børnene og skræmte nær livet af min kone.
- Det får vi sat en stopper for. - Jeg gik med til ét forsøg mere.
Men nu er det slut. Jeg har fået nok af Ryker.
Nu kommer de igen.
Tværs hen over min pløjede jord.
Hvad mener du om det, Stonewall Torrey?
Starrett og vi andre lukker luften ud af deres ballon -
- en af de nærmeste dage.
Nå, jeg skal ind efter en flaske til festen.
De skal få at se, at det er Uafhængighedsdag.
- Held og lykke. - l lige måde, Stonewall.
Ikke en gris inden for synsvidde.
Jeg kan ikke se nogen, men jeg kan i al fald lugte dem.
De har ødelagt mr. Wrights hegn. Og mr. Shipsteads.
Har de?
Shane, hvad ville du gøre, hvis du tog dem på fersk gerning?
Så ville jeg bede dem om at benytte leddet.
Altså, Shane.
Kom, vi rider om kap hen til laden.
Hvorfor går du aldrig med din revolver, Shane?
Jeg møder nok ikke så mange slemme mænd som du.
Shane...
- Skal jeg fortælle dig noget? - Hvis du gerne vil.
Jeg så din revolver derinde en dag.
- Jeg kiggede på den. - Jaså.
- Er du nu sur? - Næ. det er jeg vel ikke.
Men hvis jeg var dig, ville jeg lade den slags ligge.
- Jeg pakkede den forsigtigt ind. - Det var godt.
Må jeg se på den igen?
Du lovede at vise mig, hvordan man skyder.
Vil du ikke nok?
Godt, Joey. Kom så.
Op med dem!
Du har vist noget at lære. Kom.
Stil dig her.
Armene ned langs siden.
Hylstret sidder for lavt. Det må ikke sidde i en arms længde.
Det ordner vi lige.
Det skal sidde her, så skæftet er mellem albuen og håndledet.
Når du løfter hånden, -
- kommer revolveren frem uden at være for højt oppe.
Prøv. Hurtigt. Sådan, ja.
- Er det sådan, de rigtige gør? - Nej, Joey.
De fleste har deres egne, private trick.
En kan lide at have et skulderhylster.
En anden kommer den i sin bukserem.
Og nogle foretrækker to. Men en rækker, hvis man kan bruge den.
...efter femten skridt. Men det er noget skidt.
Hvad for en måde er bedst?
Den her så god som nogen og bedre end de fleste.
- Lad mig se dig skyde. - Hvad skal jeg skyde på?
Den lille, hvide sten derhenne.
Hold da op, hvor det var flot!
Kan du se det, Joey? Se her. Og husk det.
Når hånden kommer op, skal den fri at hylstret.
- Shane... - Goddag, mrs. Starrett.
Jeg lærte Joey lidt om at skyde.
Du skulle se Shane skyde. Han lærer mig det.
- Ja, skat. Gør dig klar til festen. - Altså, mor!
Våben skal ikke styre min søns liv.
Hvorfor skal du altid ødelægge alting?
En revolver er et redskab, hverken bedre eller værre -
- end en økse, skovl eller noget andet.
En revolver er så god eller ond som den, der bruger den.
Alt ville være bedre, hvis der ikke var én revolver her i dalen.
Ej heller Deres.
Hvad er det for noget skyderi?
L begynder lidt tidligt på festlighederne.
Se lige den dame, og så i sin brudekjole.
Spænd hellere for, Shane.
For i dag skal vi virkelig fejre den 4. juli.
...så skal jeg sige: "Jeg er flad, men velkommen alligevel."
- Så slemt er det ikke. - Det kan du sagtens sige.
Vi har kendt hinanden længe, og du ved, jeg er rimelig.
- Men et sted må det stoppe. - Her kan man gå til et vist punkt.
Jeg har rettet mig efter den ny lov og undgået skyderier.
Ja, jeg har prøvet at få knoldesparkerne ud.
Men du må erkende, at mine folk har holdt revolverne i hylstrene.
Og nu?
- Jeg kan gætte, hvad du pønser på. - Hold det for dig selv.
- Jeg kan lide Joe Starrett. - Tåben bør lytte til fornuft.
- Din fornuft? - Hvad er der med dig?
Det var ikke for at genere dig, Rufe.
Det er din egen samvittighed, der nager.
Samvittighed!
Dav, Torrey. Kan jeg gøre noget for dig?
- Et krus. Det er den 4. juli. - Kom ind. Kom ind.
Et krus og en whisky.
Skål for dig, Ryker, fordi du fik drevet Ernie væk.
En til.
- Er han en af dem? - Ja.
En forbandet skam. Det var alt, han havde, og han arbejdede hårdt.
Der er noget, du skal vide, Ryker. Han er rejst, fordi han er en kujon.
Og skål for mig, for jeg er ingen kujon, og min jord får du ikke.
De er hidsige.
Ham kan du nemt få til at trække.
Det er pærelet.
Du kan ikke skræmme mig mere, end du kan skræmme Joe Starrett.
Nej. Det er Starrett, vi skal have ram på.
- Tre hurraer for Wyoming! - Vil nogen af jer have en med?
Og drikke en skål for unionens bedste stat?
Jeg er fra Wyoming.
Skål for den suveræne stat Alabamas uafhængighed.
Værsgo.
Jeg er færdig med jer yanks. Hør efter, yankee'er.
Davs, Axel.
Du er sent på den. Vi tog Richmond for to timer siden.
- Hvis alle kommer herhen... - Marian!
Også l. Jeg har noget vigtigt at fortælle.
- Axel. - Ja, ja. Altså...
l ved alle, hvilken dag det er. Uafhængighedsdagen.
Undtagen for en mand. Nemlig.
Det var på denne dag, Joe Starrett bed på krogen.
Nej...
- Altså, jeg vil bare sige... - Jamen, så sig det, Joe.
- Jeg vil bare sige, at Axel har ret. - Hvad sagde han?
Jeg opgav min uafhængighed for ti år siden i dag.
Men ingen har opgivet den så gerne, som jeg gjorde.
Og så vil jeg i øvrigt ikke bytte med nogen mand på denne jord.
- Fin tale! - Giv hende et kys, Joe.
Kom her.
Tillykke.
Sig til de andre, at jeg har godt nyt.
Held og lykke fremover.
Vi var ved at opgive dig og Ernie.
Ernie rejser i dag. Han har pakket rub og stub.
- Det havde jeg ventet. - Rykers folk tvang ham ud.
- Måske er han den fornuftige. - Hvad skulle du i byen?
- Joe, jeg vil danse. - De har lukket mig ude.
- Du må ikke tage til byen alene. - Det er jo bare Ryker og Grafton.
Grafton er god nok.
Der var en anden. Nok en, Ryker har hyret.
- Hvem var det? - En fremmed revolvermand.
- Med revolvere? - Ja. To.
- Hvordan så han ud? - To revolvere. Mager...
Han havde en sort hat på.
- Er han en af dine venner? - Nej.
En revolvermand kaldet Wilson ser sådan ud.
- Jack Wilson? - En fyr fra Cheyenne.
- Det kan vel ikke være ham. - Jeg spurgte ikke.
- Hvad er der med ham? - Hvad skal en som Wilson her?
- Og så til rådslagning med Ryker. - Stop. Vi kender ham ikke.
Vil du kunne genkende ham, Shane, hvis du så ham?
Muligvis. Hvis det er ham, trækker han hurtigt. Så pas på.
Det er, som om du kender rigtig meget til alt det, Shane.
Så er det godt. Kom og spis, før maden bliver kold.
Jeg vil ikke være med til den slags. Det er nærmest mord.
Så spiser vi, alle sammen. l dér sørger for skoene.
Du, Torrey, jeg skulle egentlig til smeden.
Men Joe siger, vi ikke bør gå alene.
Når som helst du skal til byen, rider jeg med.
Jeg har været soldat og kæmpet med i rigtige slag.
Jeg kan sigte så præcist...
Shane...
- Ja, Joey? - Tror du, det var ham?
- Hvem? - Ham, Torrey så i byen.
Tror du, det var Wilson?
- Det skal du ikke spekulere over. - Hvil dig. Det er over sengetid.
Ja, mor.
- Nej, jeg åbner. - Godt...
Jeg skal nok åbne leddet.
Hvem der?
Broder Rufe aflægger en lille visit.
Davs, Starrett.
Godaften, frue.
Der er noget, jeg godt vil drøfte med dig.
Hvad det end er, så kan vi tale om det her.
Så taler jeg lige ud af posen. Hvad med at arbejde for mig?
Jeg arbejder for mig selv.
Vent nu lidt.
Du får en tårnhøj hyre. Mere, end du kan tjene på den plet her.
Jeg er ikke interesseret.
Jeg er ikke færdig. Du kan lade dit kvæg gå sammen med mit.
Og oven i det vil jeg købe din gård.
Find en rimelig pris, så vil du opdage, at jeg er rimelig.
Er det passende?
Du har gjort det surt for os, men retten er på vores side.
Ret? Har l ret?
Da jeg kom til det her land, var du ikke meget ældre end din knægt.
Det var hårde tider for mig og de andre, hvoraf de fleste er døde.
Jeg har stadig men i skulderen efter en cheyenne-pil.
Vi skabte det her land. Vi fandt det og skabte det.
Med blod og sultne maver.
Kvæget, vi kom med, blev taget af indianere og kvægtyve.
De generer ikke jer, for vi tog os af dem.
Vi skabte et sikkert område.
Nogle af os døde undervejs, men vi skabte det.
Så kommer de, der aldrig har måttet kæmpe sig igennem gamle dage.
Og de hegner mig af fra græsningen og fra vandet.
Nogle af dem graver som du grøfter til vanding.
Så bækken løber tør, og jeg må flytte mit kvæg af samme grund.
Og l hævder, at vi ingen ret har til græsningen.
Har de, der gjorde arbejdet og satsede, ingen ret?
Jeg anser dig for en retfærdig mand, Starrett.
Jeg forklejner ikke jeres indsats, men l fandt altså ikke dette land.
Her var jægere og indianere, længe før l dukkede op.
- De tæmmede landet mere. - De var ikke landmænd.
Du taler om ret! Og tror, du har ret til at sige, at ingen andre har ret.
Men sådan ser regeringen ikke på det.
Jeg er her ikke for at skændes. Du har fået et reelt tilbud.
Hvad med de andre?
- Shane ved, han kan arbejde for mig. - De andre landmænd.
Vær dog rimelig!
Der er kun så mange stik i et spil kort.
- Så må jeg afslå. - Du giver mig ikke noget valg.
Hvad siger du, sønnike? Vil du ikke godt være min partner?
Jeg vil ikke være uven med din far. lngen skal komme noget til.
- Joey er altså ikke myndig, Ryker. - Hvad med det?
Kom, Joey.
Jeg vil ikke have, du fortryder, Starrett.
Vi ses.
Hvad synes du?
Han er ikke cowboy.
Næ, han ligner ikke en.
Jeg synes også om Starrett, men jeg slår ham ihjel om nødvendigt.
- Det gør jeg, om nødvendigt. - Du mener, at det gør jeg.
Jeg kan ikke gå på tværs af loven. Du hørte selv Grafton.
Bare få Starrett herind. Der skal næppe meget til at lokke ham.
Ser man det...
Ser man det.
Hvorfor ikke bare pløkke ham ned og få det overstået?
En er stukket af, så der skal ikke meget til for at slå resten på flugt.
Husk, Wilson, at Grafton skal kunne kapere det.
Kom her.
Torrey, jeg ville ikke gå derhen.
Ingen bestemmer over mig.
- Hvad kan jeg gøre for dig? - Hvor skal du hen?
- Ind og have en whisky. - Torrey.
Torrey.
Det siges, du bliver kaldt "Stonewall".
- Er der noget galt i det? - Det er bare sjovt.
Men de har vel opkaldt meget...
...sydstatsmøg efter gamle Stonewall.
Hvem er du opkaldt efter? Ved du det?
Jeg siger bare, at "Stonewall" Jackson selv var en møgdynge.
Ham og Lee og resten af rebellerne.
Dig med.
- Du er en led, forløjet yankee. - Bevis det.
Nej, Torrey!
En knoldesparker mindre.
- Hvad nu? - Han prøvede at trække mod Wilson.
- Ikke også, svensker? - Han prøvede at tage...
Godt. Fjern ham.
Og meddel dine venner, at vi venter her, -
- hvis flere kommer og er ude på ballade.
Er det forstået, svensker?
Fjern ham så.
- Hvad skete der? - Knoldesparkeren ville skyde Wilson.
- Hvem skyder? - Knoldesparkeren ville skyde Wilson.
Lewis!
- Lewis! - Far! Hvad er der sket?
- Lewis! - Fred!
Fred!
Torrey. Han er død!
Det var Ryker.
Jeg får fat i Starrett.
Vi har da tjent til føden i dag.
Hvis de bare lader os være, skal der nok komme en gård ud af det her.
Der kommer nogen, far.
- Det ligner Shipstead. - Det er mr. Shipstead.
Starrett!
Torrey er død.
Torrey?
Torrey er død.
Den nye mand skød ham. Rykers nye mand gjorde det.
Jeg stod på den anden side af gaden og hørte vrede stemmer.
Så greb de ud efter deres våben.
Men den nye mand er hurtig, forfærdelig hurtig.
Ét skud, og Torrey var død.
- Et skud. - Hvad skete der?
Vi tog ind til byen sammen. Han sagde, det var sikkert.
Der var roligt. Vi skiltes.
Så hørte jeg de vrede stemmer. Kun vreden, ikke ordene.
Rykers folk var over det hele.
Hvad var årsagen?
Jeg kom forbi Lewis og hans kone og søn. De er bange.
- Hvem så det? - Kun Rykers folk og jeg.
Morgan sagde, at de ville vente på enhver, der var ude på ballade.
Marian, gør dig klar. Mrs. Torrey får brug for dig.
Shane, spænd for.
Hvad vil du, Joe?
- Ind til byen. Det her skal ordnes. - lkke alene.
- Jeg tager derind, Marian. - Hun har ret, Joe.
Men de andre er jo også med. Det er ikke kun dig. Vent på dem.
- Før eller senere må nogen derind. - lkke nu. Du må ikke gøre det alene.
Jeg tror, de andre landmænd flygter. Jeg tror, de rejser.
Der kommer Joe Starrett. Gid han ville passe sig selv.
- Hvad sker der? - Vi rejser. Jeg har fået nok.
Jeg troede, der var mere gods i dig.
Du har set, hvad der er sket. Torrey er død.
L samler altså bare jeres ting og stikker af.
For rædde til at give Torrey en pæn begravelse.
Han skal ikke slås ihjel. Vi tager af sted.
Det drejer sig ikke om at blive eller ej.
Men Stonewall skal have en kristen begravelse, -
- og hans kone skal høre nogle trøstens ord over sin mand.
Og det sørger nogle af os for.
Torrey er død, og det skal ikke også overgå min mand.
Hvis du ikke er til begravelsen, tager jeg dig det ilde op.
Kirkegårdsbakken ligger jo på vejen, Martha...
Shipstead, vil du sige bønnen?
Vor fader, du som er i himlene, helliget vorde dit navn.
Komme dit rige, ske din vilje på jorden, som den ske i himmelen.
Giv os i dag vort daglige brød.
Og forlad os vor skyld, som vi forlader vore skyldnere.
Led os ikke i fristelse, men fri os fra det onde.
Thi dit er riget og magten -
- og æren i evighed. Amen.
Han bider.
Farvel, mrs. Starrett. Vi rejser.
Farvel, Joe. Farvel, Axel. Farvel, John.
Sue, få ungerne op i vognen.
Vent på mig, Lewis. Jeg tager med.
Vent. Lad os ikke forhaste os. Der er en ting mere.
Torrey var en ganske modig mand.
Det ville være forkert af os ikke også at være det.
Sidste gang du sagde sådan, var Torrey i live.
- Skal vi blive for mere af det her? - Vi kan skabe et samfund her.
Vi kan få en by med kirker og skole...
Og kirkegårde.
Det er man simpelthen bare nødt til.
Han vil have, l bliver for noget, der betyder mere end alt andet.
Jeres familier.
Jeres koner og børn.
Som du, Lewis. Dine piger...
Og Shipstead og hans drenge.
De har ret til at blive her og vokse op og blive glade.
Det er jer, der afgør, om l har mod nok til ikke at opgive.
Rigtigt. Vi kan ikke opgive dalen, og det gør vi heller ikke.
Det her er landbrugsland, hvor man kan komme med sin familie.
Hvad bilder Ryker sig ind at drive os fra hus og hjem?
Han vil bare have sit kvæg, men vi vil have vores familier.
De skal vokse sig gode og stærke, sådan som det er meningen.
Gud skabte ikke alt det her land for en mand som Ryker.
Men han har det, og det er det, der tæller.
- Se lige. - Det brænder.
Det er Lewis' gård.
Det er vores.
- Rykers værk. - Det har han ingen ret til.
Han havde ikke gjort det, hvis ikke du var rejst.
Jeg har bygget det med mine egne hænder.
- Ikke pigernes værelse. - Det stod lige for.
Hvis vi holder sammen, kan vi få det op at stå igen.
- Ikke, Johnson? - Nemlig.
Vi kan hjælpe med det ekstra værelse. Johnson og Joe.
- Shane hjælper også. lkke? - Jo.
Vi får fat i tømmer og bygger det, ikke også?
- Jo. Det klarer vi. - Jeg vil også hjælpe.
- Vil l gøre det for os? - Bare for os?
Ikke kun for jer, Martha. For os alle sammen her i dalen.
Hvis l hjælper, kan vi måske redde noget.
- Sådan skal det lyde. - Vi tager hen til Lewis' gård.
Kom så, folkens.
Det ser ud til, at Lewis kommer tilbage.
Starrett holder sammen på dem.
- Ryker må ikke brænde mit hus af. - Bliv på din jord.
Så gør han, som han gjorde mod Torrey.
- Loven forbyder drab. - Loven er tre dages ridt herfra.
- Det ved du jo godt. - Og hvor står vi så?
- Giv mig lidt tid. - Hvem skal give Ryker modstand?
- Han ved, at han har overtaget. - Nu må l holde fast.
- Bare holde fast? - Jeg lover, der bliver gjort noget.
Men hvad, Joe?
Lad mig om det. Jeg gør op med Ryker.
- Du tager for meget på dig, Joe. - Om så jeg skal slå ham ihjel.
Det er forkert. Du må ikke engang tænke sådan.
Starrett må væk.
To gange har jeg advaret den stædige rad. Det må han bøde for.
Joe, du kan ikke gøre det.
Hvis Lewis har mod til at begynde forfra, svigter jeg dem ikke.
Jamen du kan ikke tage ind for at slå Ryker ihjel. Han slår dig ihjel.
Sig til ham, at jeg er forstandig. Sig, det er gået for vidt.
Sig, jeg er besejret, hvad som helst, men få ham hertil!
Han skal nok komme. Han synes, han er forstandig.
Dav, Calloway.
- Han slår dig ihjel. - Den risiko må jeg løbe.
Det er et falsk råbåndsknob. Det holder ikke.
Shane, sig til ham, han ikke må. Sig, det ikke går. Sig det!
Shane!
Vent, Joe, til der er mere ro. Vent i det mindste så længe.
Det er da bedst, ikke, Shane?
Jeg kan ikke fortælle Joe, hvad der er rigtigt.
Vent dog, Joe.
Vil du ikke gøre det for mig?
Starrett!
Mr. Starrett!
- Hvem er det? - Vi kommer med fred fra Ryker.
En af jer kan komme herhen og snakke.
- Hold jer fra haven. - Vi er ubevæbnede.
Broder Rufe vil tale med dig.
Vi skulle sige, at han er en forstandig mand.
Din bror stod bag drabet på min ven Torrey.
Min bror ville ikke skyde nogen. Han vil ikke i fængsel.
Torrey var en hidsigprop, der røg på en fremmed.
Torrey ville ikke være fornuftig. Men det vil du, ikke, Starrett?
Det har jeg altid prøvet at være.
Min bror venter. l kan mødes hos Grafton.
Hvem er der ellers?
Ikke os. Vi er for hjemadgående.
Jeg taler med din bror.
Shane!
Shane...
- Hvem er det? - Chris Calloway.
- Bliv der. Jeg kan skyde dig ned. - Rolig. Jeg har noget at sige dig.
- Hvad vil du? - De er ude på at narre Starrett.
- Hvorfor fortæller du mig det? - Tja, samvittighedskval, måske.
- Jeg er ikke med. - Jeg forlader Ryker.
- Farvel. - Chris...
Tak.
Vi ses.
Det nytter ikke, Marian. Jeg går til det med åbne øjne.
Nej!
Kan jeg intet sige, der kan ændre på det?
Det kan være en chance.
Morgan og de andre er taget hjem.
Det tror du jo ikke på. Det er ikke grunden.
Det er for meget at give slip på. Stedet her, dalen...
- Alt det, der kan kommer her. - Komme.
Lad være med at pege på nogen! Gå udenfor og leg!
Leg udenfor, Joey.
Vær sød at gå udenfor og lege.
Det er stolthed. En fjollet stolthed.
Betyder jeg intet for dig? Hvad med Joey?
Marian...
Det er, fordi l betyder så meget for mig, at jeg må af sted.
Tror du, vi kunne leve sammen, hvis du syntes, jeg var fej?
Og Joey, hvordan skulle jeg forklare ham det?
Jeg har tænkt meget over det.
Jeg ved, jeg er langsom af og til, men visse ting kan jeg se.
Og jeg ved, at hvis der sker mig noget, vil der blive passet på jer.
Bedre end jeg selv kan gøre det.
Jeg havde ikke troet, jeg skulle høre mig selv sige det, men...
Men det er et meget godt tidspunkt at få alt på det rene.
Du taler, som om jeg bliver glad for, at du går.
Du er den ærligste og fineste pige, der findes.
Jeg kunne ikke gøre, som jeg nu må, hvis ikke jeg kunne stole på dig.
Nu skal du ikke afskrive mig.
Jeg havde ikke levet så længe, hvis ikke jeg var ret så sej.
Far, Shane har sit revolverbælte på! Han tager med.
Revolver?
- Hvad er planen? - Han må ikke tage af sted. lngen må.
- Den slags kender jeg til. - Men det er ikke din sag.
Du er muligvis en værdig modstander for Ryker, men ikke for Wilson.
Så må jeg overleve ham. Men tak, Shane.
L er begge to fra forstanden. Det her er ikke et liv værd.
Slås l for den her rønne, den her smule jord og en masse slid?
Jeg er træt af det, træt af ballade. Lad os flytte. Jeg be'r dig!
Sig ikke sådan, Marian. Du elsker det her højere end jeg.
- Ikke længere. - Uanset hvad, ændrer det intet.
Der må være en udvej. Shane! En udvej...
- Det nytter ikke, Joe. - Hvad skulle standse mig?
- Det gør jeg. - Flyt dig.
- Skal jeg også slås med dig? - Det afhænger af dig selv.
Stands!
Stop!
Du slog ham med din revolver! Jeg hader dig!
- Gå rundt med ham, når han vågner. - Joey, kom med vand og håndklæde.
Her, Marian. Gem den.
Han skal nok klare sig.
Ingen kan bebrejde ham, at han aldrig mødte op.
Shane, vent.
- Det var jo slut med at skyde. - Jeg har ombestemt mig.
Gør du det bare for min skyld?
For dig, Marian.
Og Joe og lille Joe.
Så ses vi aldrig mere?
Aldrig er længe, Marian.
Sig... Sig, at jeg er ked af det.
Det bliver ikke nødvendigt.
Jeg be'r dig, Shane...
Mor...
Du må...
Pas godt på dig selv.
Mor, far er ved at vågne..
Ja, Joey.
- Hvorfor... - Shane gjorde, hvad han måtte.
- Du hader ikke Shane. - Nej, mor.
Shane.
Undskyld.
Han kunne ikke høre dig.
Shane!
Shane! Undskyld!
Jeg kommer for at høre dit tilbud.
Jeg forhandler ikke med dig. Hvor er Starrett?
- Du forhandler med mig. - Vi to har intet udestående.
Du kan gå nu, og så er det glemt.
- Hvad tilbyder du? - Dig? lntet.
- Ærgerligt. - Ærgerligt.
Du har levet for længe. Dine dage er talte.
- Mine? Hvad med dine egne? - Forskellen er, at jeg ved det.
Godt, skal vi aflevere vores våben til bartenderen -
- og begynde at luge ukrudt?
Ikke helt endnu.
Vi har ikke hørt din ven her.
Jeg ville ikke gå for vidt, hvis jeg var dig.
Det er ikke et opgør med dig.
- Er det ikke, Wilson? - Nej, Shane.
Jeg ville ikke trække mod Wilson, Shane.
Will, du er vidne.
Du er altså Jack Wilson.
Hvad siger det dig, Shane?
Jeg har hørt om dig.
Hvad har du hørt, Shane?
Jeg har hørt, at du er en ynkelig yankee-løgner.
Bevis det.
Pas på!
Shane.
Jeg vidste, du kunne, Shane. Jeg vidste det helt sikkert.
Var det ham? Wilson?
Det var ham. Det var Wilson.
Han var hurtig.
Hvad laver du her?
- Undskyld, Shane. - Du skal ikke sige undskyld.
- Løb hellere hjem. - Kan jeg ikke ride bag på dig?
Desværre ikke, Joey.
Hvorfor ikke?
Jeg skal videre.
Hvorfor, Shane?
En mand er, hvad han er, Joey. Det kan man ikke lige lave om på.
- Jeg prøvede, og det lykkedes ikke. - Vi vil have dig her, Shane.
Man kan ikke leve med et drab. Man kan ikke lade som ingenting.
Rigtig eller forkert, man er mærket. Og det hænger ved.
Man kan ikke lade som ingenting.
Løb nu hjem til din mor og sig...
Sig, at alt er godt, og at der ikke er flere våben i dalen.
Shane...
Der er blod. Du er blevet såret.
Jeg har det godt nok, Joey.
Gå nu hjem til din mor og far. Voks op og bliv stærk og reel.
Og Joey...
Pas godt på dem. På dem begge to.
Ja, Shane.
Han havde aldrig kunnet ramme dig, hvis du havde set ham.
Farvel, lille Joe.
Han havde aldrig fået den ud af hylstret, vel, Shane?
Far har ting, du skal lave! Og mor vil have, du bliver!
Det ved jeg.
Shane!
Kom tilbage!